The Eastern Spirit Subbing Squad представя
9 ПЪТУВАНИЯ ПРЕЗ ВРЕМЕТО = Епизод 11 =
Каза, че съм аз от бъдещето. - Какво?
Той не идва, защото не може. Защото аз съм мъртъв.
Братле? - Жив си. Говориш с мен.
Аз спасих живота ти.
Това са първите "Вечерни новини" за 2013 година.
Поздравления. - Благодаря! Ще се стараем.
Кого ще обичаш вечно? - Какво каза?
Почеркът е твой. Инициали са "М. Йо."
Ти какво? Казах ти вече…
Това си ти.
Ти си.
Как така?
Какво е това? Как така?
Побърка ли се?
Махай се! Махай се от дома ми веднага!
Обясни ми какво е това.
Напълно съм объркана.
Махай се!
Не мога! Разкажи ми всичко.
Няма да си тръгна, докато не ми обясниш какво е това?
Мин Йонг!
Това Канг Со Джун ли е?
Мин Йонг!
Какво прави тук?
Скарахме се заради написаното.
Той го откри и стана подозрителен.
Мин Йонг!
Кой е? - Г-н Пак! Аз съм Канг Со Джун.
Да, минутка само.
Стой тук.
Вземи се в ръце!
Така ще съсипеш живота си!
Съжалявам, че идвам толкова късно. Мин Йонг тук ли е?
Беше тук. - Наистина ли?
Така си и знаех.
Разбрах, че сте се скарали заради това.
Какво се случи?
Не сме се карали, просто поспорихме малко.
А после тя избяга.
Помислих, че Мин Йонг го е написала и се ядосах.
Тя каза, че плочата е ваша.
Да, моя е. Дори не знаех, че тя я взела.
Така ли?
Срещах се с една журналистка, когато работих в "Вечерни новини".
Тя също беше в Покхара през декември миналата година.
Когато се върна, ми даде тази плоча.
Само че не мога да ти кажа името й.
Вече се разделихме, неетично е да разкривам името й.
Разбира се. Прав сте.
Фамилията е с "Ч". Определено не е Пак Мин Йонг. Как си го помисли?
Съжалявам. Просто имат еднакъв почерк.
Къде е Мин Йонг? - Вече си тръгна.
Много ли ми е сърдита? - Не знам.
Това изяснете помежду си. - Да. Наистина съжалявам.
Тогава тръгвам. Лека нощ.
Извиках такси. Ставай.
Не можах да отговоря, защото ме изненада.
Миналата година се срещах с едно момиче.
През декември беше командировка в Непал.
Чиста случайност е, че имената ви си приличат. Тя е Чу Мин Йонг.
Затова се бърках няколко пъти. Не знам защо почеркът ви е еднакъв.
Жените не пишат ли еднакво? Същото казах и на Со Джун.
Защото това е истината.
Всичко ти обясних, повече не повдигай тази тема.
А относно постъпката ти…
Никога не се е случвало. Още сега ще я изтрия от паметта си.
Ще считам, че не си била на себе си, заради спора ви.
Това е единственото разумно обяснение.
Ако още веднъж заговориш за това, или направиш нещо подобно…
с общуването ни е свършено. Разбра ли ме сега?
Искаш да кажеш, че съм пияна?
Изпих само една бира.
Прав си, в момента не съм на себе си.
Но въпреки това не съм пияна.
Значи съм го сънувала?
Или се побърквам?
Не знам дали си сънувала, или си губиш ума,
но не разбирам за какво говориш. Нищо не знам.
Нямам такива спомени. А със своята глава сама се оправяй.
Мен не ме засяга.
Ало.
Вече излизаме.
Таксито е тук. Ставай.
Къде работи тя?
Къде работи тази Чу Мин Йонг?
Откъде накъде ще ти отговарям? Каква си ми? Предупредих те!
Ставай! Веднага!
Спрете тук.
Може ли да почакате? Сега ще се върна.
Ще тръгнеш ли от тук пеша? Казах на Со Джун, че си си тръгнала.
Извинявай, че ти се разкрещях.
Забрави това. Нали?
Имате ли кърпички?
Чувал съм, че много момичета изпадат в паника преди сватбата.
И ти ли си от тях? Не съм го очаквал точно от теб.
Предполагам, че изглеждам прекалено добре, за да съм чичо.
Запомни, че има граници на благоприличието.
Кога ще дойдеш на себе си? Не е ли време да спреш да плачеш?
Не трябва да бърша сълзите ти, а да те нашамаря и да се съвземеш.
Няма да го направя, защото не можеш да се ожениш с отпечатък на лицето.
Прибери се с усмивка. И повече не се карайте.
Мин Йонг!
Къде ходи досега?
Пак Сон У каза, че си тръгнала. Притесних се.
А, да… Не бях прав. Извинявай.
Да поговорим за това друг път? Боли ме главата и съм уморена.
Плакала ли си?
Върви си, утре ще ти се обадя.
Сериозно ли… Аз ти се извиних.
Мин Йонг! Прости ми!
Повече няма да ти говоря така.
Добре, тогава тръгвам. До утре! Лека нощ!
Излязох да тичам.
Не можеш ли сам да се оправиш? Трябва ли да звъниш в почивния ден?
Да помоля ли д-р Куон?
Прави каквото си искаш!
Всъщност, д-р Хан… - Какво още?
Може ли да предадете на Пак Сон У, че съжалявам и много ми е неудобно?
Какво? Какво направи този път?
Какво?
Ало?
Ей! Какво е това за момиче с почерк като на Мин Йонг, инициали Ч.М.Йо?
Откъде разбра? - Преди малко се обади Канг Со Джун.
"Ч.М.Йо." Чу Мин Йонг ли е? Спомена нещо за Покхара и плоча.
Изведнъж започна да си спомня. Не всичко, само от Непал.
Как така? Защо?
Никой не помни, освен нас!
Тя дори не знае за пръчиците. Тогава как така?
Изглежда си е спомнила, виждайки бележката, която ми е оставила.
Аз самият не знаех за нея.
Какво ще правим сега? - Смисъл?
След като си е спомнила, не е ли по-добре да й разкажем?
Да й разкажем? Как така?
Ще ни е трудно да й обясним, но можем поне да опитаме.
И какво да й обясня? Че не съм й чичо, но всъщност съм?
Да живее разпокъсан, половинчат живот като мен?
Не мога. Ще й кажа, че е една нейна мечта, която да забрави.
А ако не забрави?
Заради пръчиците, животът ми стана 50 пъти по-труден.
Не искам и за Мин Йонг да е така.
Не ми се ще да преминава през всичко това.
Е, защо се разделихте? Ако ти е зле, отиди и си я върни.
Това момиче не ме помни. - Защо?
Има амнезия. - Какво?
Не си ли чувала за амнезия? Често се случва във филмите.
Най-често срещано заболяване в света.
Сега е грешно да се срещаме отново.
Преди бяхме непознати, сега се оказа, че сме роднини.
Не знаеш ли? И това се среща често по филмите. Тайната на раждането.
Мин Йонг
Ало. Да.
Защо? Той е тук.
Търси те Мин Йонг.
Обади се на мен, защото ти не й вдигаш?
Не си го чул ли?
Ало. - Сериозно ли не помниш?
Спомняш си! Защо се преструваш?
Пак ли почна? Какво си…
Ти ми каза, че момичето ти не те помни.
И че не можете да се срещате, защото сте роднина.
Мислих, че се шегуваш, но си казвал истината.
Тази роднина с амнезия съм аз.
Говореше за мен, нали? Мислил си, че няма да си спомня. Така ли е?
Не знам какво става, но определено се е случило.
Защо се преструваш… - Чакай. Аз ще ти се обадя.
Рейтингът. - Остави го там.
Ало? - Ще престанеш ли вече?
Стига си измисля истории, намесвайки мои думи, които дори не помня.
Какво ти става? Фантазирала си си, откакто са женени родителите ти?
Как нормален човек може да измисли такава история?
Не е фантазия, а спомен. - Спомен?
Да допуснем, че е спомен. И какво? Кое му е толкова специалното?
Това е само спомен, не действителност!
В действителност, ти си ми племенница.
Искаш да си спомням как съм бил с племенницата си ли?
Искаш ли честен отговор?
Отвратително ми е, че имаш фантазии с мен.
Толкова ми е гадно, че не ми се ще да те погледна.
Защо ме принуждаваш да те избягвам?
На теб ти е гадно?
Продължаваш да ми говориш отвратителни неща.
Дори и да слушам ми е гнусно.
Това е отвратително!
Докога ще слушам тази отвратителна история?
Мога ли да живея спокойно?
Защо съсипваш живота ми, който едва си върнах?
Знаеш ли колко трудно ми беше?
Съжалявам.
Престани да си пълниш главата с глупости. Вземи си отпуск…
9 април 1993 г. 14:00 ч.
Ще се видим през седмицата.
Какво говориш? Аз черпя.
Специалното ми лечение!
Ще ти кажа какво съм ти приготвил.
Добре.
Ама че хора… Не знаят ли, че не е спешно?
Клиниката почти месец беше затворена. Ще има много работа.
Защо ме извикахте?
Не мислеше ли да отиваш в Америка?
Все още не.
Слушай какво ще ти предложа.
Разходите ще поема аз.
Няма да можеш да живееш спокойно тук.
Този човек още не се е появил.
Все още не ти се е обаждал никой, нали?
Не, никой.
Странно, той те е видял, но още нищо не е предприел.
Майка ти единствена е виждала лицето му.
Но тя не е на себе си.
Не се притеснявай. Всичко, което трябва да направиш, е да заминеш.
Дори той да се появи, аз ще се погрижа. Довери ми се.
Работи върху кариерата си. После се върни.
Приеми го, че временно си ми предал управлението на клиниката.
А аз ще направя всичко възможно за нея.
Може да не се притесняваш. Много ще я променя.
Искам да ви попитам нещо.
Да?
Харесвахте ли майка ми на младини?
А защо ме питаш?
Харесвахте ли я?
Майка ти беше хубаво момиче.
И имаше много обожатели. Много мои приятели я харесваха.
Разбира се, победителят накрая беше баща ти.
А защо ме попита така изведнъж?
Какво каза? Ще плати ли обучението ти?
Все това ми говореше.
Няма да приема. - Защо? Той сам предложи.
Няма да приема.
Но освен къщата, нищо не ви остана. Добре е да се съгласиш.
Не мислиш ли, че е несправедливо? Чонг У!
Главен лекар Че Чин Чол.
Това е само началото.
Малко е, но е начало.
Скромното начало води към успешно бъдеще.
9 април 2013 г. 14:00 ч.
Председател Че, как сте? - Погледнете към камерата, моля!
В резултат от разследването на председател Че Чин Чол,
окръжният прокурор поиска 10 години затвор.
Изглежда, че вече нищо не може да спаси
председателя Че Чин Чол от присъдата.
Акциите на клиника "Мьонгсе"
летят стремително надолу.
Той не е очаквал да са 10 години.
Да, председател Че изглежда шокиран.
Той идва!
Добре! Следете развитието.
И всичко ми съобщавайте.
Сон У, да отидем да хапнем.
Не искам да ям. - Трябва да го отпразнуваме.
Може и утре да го направим. Рейтингът се вдига още повече.
Маниак… Но мисля, че си прав.
Прекалено често ме докосвате, напоследък.
Тогава утре ще си направим фирмено парти.
Пак ли имаш главоболие? Отиди на болница, момче.
Боже! Никога не ме слушаш.
А, да, Пак Сон У! Имаш посетител.
Снахо. - Сон У.
Какво те води насам?
Отбих се на път за вкъщи.
Защото Мин Йонг почива днес.
Не искам тя да ме вижда тук.
Какво става? - Дойдох заради оплакванията им.
Разбрах, че няма да идваш на сватбата.
Не мога, на работа съм. Много съжалявам.
Докога ще си в конфликт с брат си?
Знаеш ли, той престана да приема лекарствата за депресия?
Спря ги в началото на годината. Нищо не мога да направя.
А без тях той не може да спи.
Представяш ли си колко му е трудно?
Не те ли е жал дори като ти го казвам?
Така е. Трудно му е.
Радвам се да го чуя.
Той не трябва да спи добре вечер.
И на мен ми е трудно.
Сон У. - Не се опитвай да ни помириш.
Безполезно е.
Дай му време и ще се оправи.
Снахо.
Много съжалявам, че ви е трудно.
Не прави неща, за които после ще съжаляваш.
Гледах новините. Изглеждаш страхотно с момичето до теб.
Ти също трябва да се ожениш.
Племенницата ти се омъжва. И ти трябва да се замислиш за брак.
Да. - Ще се ожениш?
Ще се постарая. Трябва да опитам.
Пази се.
Да.
Процесът няма да приключи с изпитателен срок.
Трябва да съобщим на пресата за здравословното ви състояние.
Трябва да намерим изход, докато сте под гаранция.
Вторият син на директора на новините в CBM работи в SST.
Можем да се опитаме да решим някои въпроси чрез него.
Или… - Забравете за тези глупости.
Мислите ли, че е достатъчно да се променят нещата?
Моля?
Нищо подобно. Това само ще доведе до безкрайни съдебни процеси.
Колко пъти искате
старец като мен да влиза в съда? И това ли е вашия план?
Председателю, печелим време с допълнителните заседания.
Имайте търпение. Не мислете…
Печелим време ли?!
Да имам търпение?!
Аз ви вярвах и какво получих?! 10 години затвор!
Проточване?
И какво ще получа след 2-3 години, ако въпросът се проточи?
Ще отнеме няколко години? Това ли ми е нужно?
За 10 години мога да умра!
Според вас, толкова години работих,
за да умра в затвора или да чакам присъдата.
Как вие, по дяволите, се разпоредихте с парите ми? Само просите!
Вървете си. Елате утре.
Почисти и ми донеси уиски. - Добре.
Тези пиявици.
Вместо дела, само дрънкат празни приказки.
Господин Че? Аз съм Пак.
Чакам ви отвън. Побързайте.
Полицейското разследване още не е приключило.
Казах ти да не идваш в клиниката.
Ето това, което търсихте.
Какво е това? - Тук е заснето лицето му.
На свидетеля.
Имах късмет.
Едно момче го уволнили от магазина, подозирайки го за кражба.
Използвал е камера, за да докаже невинността си.
Отне ми доста време да намеря свидетеля.
Кой е той?
Председателю.
Председателю?
Вода. - Да.
Какво е това?
Май никога не съм го виждал, но пък ми изглежда познат…
Пак Сон У?
Защо прилича на Пак Сон У?
Странно…
Същото лице.
Но защо…
си спомних това точно сега?
Дъждът в Сеул ще продължи и утре.
Сутринта си пригответе чадъри.
Това е всичко от "Новини 9". - Благодарим ви за вниманието.
Добра работа.
Радвам се, че отзивите от вчера са положителни. Притеснявах се.
И ти ли се притесняваше? - Секунда само.
Свободна ли си? - Моля?
Искаше да пийнем нещо. Да отидем сега.
Става, разбира се.
Ще се срещнем долу след 10 минути. - Добре.
Оплакването ми е подействало.
Изглеждаш ми малко променен. - Никога не съм те избягвал.
Ей, защо изключи микрофона? Сваляш ли я?
Тук има уши навсякъде.
Колега!
Извинявай, че закъснях. Разпитваха ме вътре.
Да вървим.
Без чадър ли си? - Вярно, чадър…
Не е далеч. Пусни ме под твоя?
Да не си вземат чадър нарочно е известен трик при момичетата.
На мен не са ми нужни трикове.
Да вървим.
Защо пролетният дъжд е толкова силен?
Ало. - Извинете за късното обаждане.
Мисля, че предаването свърши. - Да, приключи. Какво е станало?
Случайно Мин Йонг да не е на работа?
Не е.
От днес е в отпуск. Защо?
Ами… Мин Йонг е изчезнала някъде.
Какво? - Щяхме да ходим при родителите ми.
Но не мога да се свържа с нея.
Сигурно все още ми се сърди.
Не е много късно. Скоро ще се прибере.
Имаш някакви неприятности ли?
Само минутка.
Набраният от вас номер…
На теб ти е гадно?
Тук ли ще стоим?
Извинявай. Да отложим пиенето за утре.
Какво?
Вземи чадъра.
Сон У! Как можеш?
Къде си сега? Отговори ми веднага, щом прочетеш това.
Слушай. - Да.
Кога последно говори с Мин Йонг? - Сутринта, когато звъна на теб.
Трябва да я намерим. Опитай с близките й приятели.
Защо? Случило ли се е нещо? - Като се свържеш с нея, ми кажи.
Какво става? Тя никога не си изключва телефона.
Аз съм. Тя казала ли ти е нещо?
Всъщност…
Сутринта ми се обади.
Каза, че иска да отложи сватбата и се скарахме.
Попитах я каква е причината, а тя не ми каза.
Ядосах се, разбира се. Все пак, сватбата е след 3 дни.
После затвори, без да каже нищо.
Какво да правя?
Мин Йонг.
Набраният от вас номер е изключен или извън обхват.
Ало.
Ало!
Къде си сега?
Чичо.
Помогни ми.
Знам, че ти е гадно.
Но ти си единственият, с когото мога да говоря.
Не ми се сърди.
Умирам от отчаяние.
Знаеш ли какво направих днес?
Обадих се в хотела в Покхара.
Да.
Знам, че е отвратително.
Но какво да направя? Дори помня името на хотела.
Проверих списъка с посетители.
Но нямаше име "Чу Мин Йонг".
И Пак Сон У също.
Разбира се е така, тъй като това не е вярно.
Но ме побърква.
Започвам да си спомням все повече подробности.
Ти знаеш.
Това беше меденият ни месец.
Чудих се какво е било. А то е било меденият ни месец.
Посланието записано в албума е моят обет към теб.
Него никой друг не може да го помни.
Аз съм единствената, която го помни.
Къде си сега?
Там, където аз… Не…
Чу Мин Йонг за първи път целуна този, когото е обичала цели 5 години.
Но не се е случило.
Разбира се, че не е…
Чакай там.
Ало?
Боже!
Той дойде!
Колега!
Прибирай се, щом си се напил. Защо ме будиш?
Да вървим да пием!
Млъкнете. Не сте ли на работа сутринта?
Колега!
Хвани ме! - Ей! Спри!
Гледайте! Сон У ме прегърна!
Пияна жена! Ставай! - Не!
Какво?
Ей! Видяхте ли? Сон У ме целуна!
Хвана ме! Той е перверзник!
Сега трябва да се ожениш за мен!
Ела тук!
Още веднъж!
Не!
Той отново иска да ме целуне! - Сериозно…
Откъде знаеш?
Как разбра къде съм?
Тук беше… нашата първа целувка.
Чичо, и ти ли си спомняш?
Знаеш ли коя дума мразя най-много на този свят?
"Чичо".
Превод: eti_sa Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2013